Svatý Porfyrios z Gazy | |
---|---|
![]() | |
biskup | |
Narození | 347 Soluň |
Úmrtí | 26. února 420 (ve věku 72–73 let) Gaza |
Svátek | 26. únor |
Vyznání | katolicismus |
Uctíván církvemi | římskokatolická církev a církve v jejím společenství, pravoslavná církev, starobylé východní církve |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Porfyrios z Gazy (kolem roku 347 Soluň – 26. února 420 Gaza) byl biskupem města Gazy od roku 395 a je uctíván jako svatý. Všechny dostupné informace o něm pocházejí jen z hagiografie zvané Vita Porphyrii (Život Porfyriův), jež o sobě prohlašuje, že byla sepsána Porfyriovým jáhnem Markem jako přímým svědkem událostí. Vznikla však až po roce 450 a možná teprve v 6. století. Přes toto omezení ji někteří historikové, např. Johannes Hahn, používají jako zdroj pro popis toho, jak se křesťanství ve 4./5. století prosazovalo proti vitálnímu městskému pohanství. Timothy D. Barnes naopak má za to, že Vita Porphyrii je falzifikát, osoba Porfyria je fiktivní a vyobrazený konflikt mezi pohany a křesťany v Gaze odpovídá situaci Justiniánovy éry, tedy době o víc než sto let mladší.
Porfyrios podle Vita Porphyrii pocházel ze Soluně v Řecku a kolem roku 378 se stal poustevníkem v Egyptě. O několik let později se přestěhoval do Palestiny a uchýlil se do jeskyně poblíž řeky Jordán. Jeho pověst svatosti přitáhla pozornost jeruzalémského biskupa, který ho kolem roku 392 vysvětil na kněze. Roku 395 pak byl Porfyrios zvolen biskupem v Gaze. Životopis se soustřeďuje na Porfyriův boj s pohanstvím, které bylo v Gaze stále velmi živé. Konečné vítězství umožnila podpora císaře Theodosia I., na jehož dvůr Porfyrios přijel lobbovat. Císař se nejprve bál proti pohanským měšťanům Gazy zakročit, protože mu město přinášelo značný daňový příjem, nakonec však díky přímluvě císařovny Eudoxie udělil Porfyriovi pravomoc zničit pohanské chrámy ve městě a poskytl potřebnou vojenskou podporu. Na místě zničeného hlavního pohanského chrámu pak byl postaven velký kostel, který sponzorovala a nechala navrhnout císařovna.
Svatý Porfyrios ještě zažil krátké povstání podrobených pohanů, při kterém musel utéct po střechách a jeho sídlo bylo vyrabováno. Zemřel po 25 letech biskupského úřadu 26. února 420.